Nu merge treaba, nu?
- Marte e zeul războiului, nu? - E și o planetă.
Știu că e o planetă. Dar indiciul e "Zeu grec al războiului".
Ares.
Grecii îi ziceau Ares. Același tip cu alt nume, asta e tot.
Ares merge. Mulțumesc.
E în regulă.
Prin școală, îmi plăceau miturile.
Chestia aia era adâncă. Serios.
E rândul tău.
Omar Little e chemat la bară, Onorată Instanță.
Poponarule.
Juri solemni să spui adevărul...
și numai adevărul, așa să-ți ajute Dumnezeu?
Sigur că da.
- Spune-ți numele. - Omar Devon Little.
- Dl. Little, câți ani aveți? - Cam 29, pe-acolo.
- Și unde locuiești? - Nicăieri anume, doamnă.
- Ești vagabond? - După cum bate vântul, ca să zic așa.
- Și ce ocupație ai? - Ocupație?
Cum anume îți câștigi existența, Dle. Little?
Fur și fug.
- Adică... - Jefuiesc traficanți de droguri.
Și de cât timp ai ocupația asta, dle. Little?
Nu știu exact.
Aș zice că de vreo opt sau nouă ani.
Dle. Little, cum reușește cineva să jefuiască traficanții de droguri opt sau nouă ani...
și să trăiască să ne spună povestea?
Luând fiecare zi pe rând, cred.
The Wire Sez.2 Ep.6 Traducere de felixuca@gmail.com enjoy :*)
Ce știm?
Despre Sobotka, foarte puține. Pare să trăiască cinstit.
O casă în Glen Burnie, un camion, economii modeste.
- Nu are problemă cu creditele. - Nu iese cu nimic în evidență.
Nu îmi sună a fi un om cu bani.
- Sau poate îi ascunde. - Nici sindicatul nu o duce prea bine.
Și-au plătit taxele cu aproape un an întârziere...
și numai după ce li s-au servit notificări.
În registrele lor contabile...
- Le-ai emis mandat pentru registre? - Nu a fost nevoie.
Evidențele Fiscului sunt deschise pentru Departamentul de Justiție...
sub precedentul unui caz de furt federal..
- din New York în urmă cu cinci ani. - Am sunat la Washington.
Ne-au trimis o copie a tot ce s-a îndosariat în Baltimore.
Registrele arată că sunt mai puțin de 100 de supraveghetori...
care încă plătesc taxele 15-14.
Și numărul a scăzut de la vreo 300 în anii '70. Le e greu.
Și unde sunt banii despre care vorbește Valchek?
Fiscul l-a angajat pe Bruce DiBiago să facă presiuni la Annapolis în această sesiune.
Și prin anumiți oficiali și membri de sindicat...
au plătit cam 70.000$ diferitelor partide...
și organizații Democratice în ultimele opt luni.
Se vede ceva în registrele lor contabile?
Nu, am aflat asta din rapoartele financiare ale campaniilor electorale.
Asta doar pe numele ofițerilor sindicali verificați.
- De unde vin banii? - Din droguri?
Până acum supravegherea sediului sindical nu a dat multe rezultate.
Probleme sindicale și telefoane personale, dar fără pagere...
și nici celulare sau telefoane publice.
Ce e cu micii traficanți? Se leagă ceva?
Cumpără de la mulți băieți albi.
O'Donnell Heights, Greektown, Highlandtown deasupra parcului.
- Dar legăturile cu portul sunt aleatorii. - Banii trebuie să vină de undeva.
Poate cu asta se ocupă supraveghetorii.
Adică...
monitorizează ce intră și ce iese din port.
- Asta fac ei. - Aduc rahatul acasă?
Sau lasă să se întâmple asta.
Ca acel container cu fete moarte. Nu apare nimic în calculator.
Și de asta vom lucra pe tăcute la acest aspect.
Kima, Prez, vreau să căutați fetele.
Nicio problemă.
Dacă vin în Baltimore, pentru cine lucrează?
Dansează în club, se prostituează? Trebuie să pătrundem în circuit.
Și voi restul...
Lester o să rămână la supraveghere...
căutând legături cu banii sindicatului.
Herc și Carver...
lucrați la locurile de vânzare a drogurilor de pe lângă port.
Ofițerul Russell și Bunk Moreland sunt detașați la Omucideri...
dar pentru moment vor lucra cu noi...
verificând baza de date a portului, căutând un model care ar implica contrabanda.
Întrebări?
Scuză-mă.
- Sunt Thomas. - Beadie.
Vrei să mergi la Royal Farms, să bem o cafea?
Sigur.
Sunt Thomas. Vrei o cafea?
Voiam să îi cer chiloții ca să fac supă din ei...
dar m-am temut că o să înțeleagă greșit.
Erai în partea opusă a parcării...
- când atacantul a scos arma? - Cam așa.
L-ai văzut pe cel ce l-a ucis pe Dl. Gant în sala de tribunal astăzi?
Care-i treaba, Bird?
să se consemneze că l-a identificat pe acuzat, Marquis Hilton.
Pentru mine e doar Bird.
Și Dle. Little, l-ai mai văzut de multe ori, nu-i așa?
- Da, am fost închiși împreună... - Obiecție. Ne putem apropia?
Ce mai martor, nu-i așa?
Se spune că Omar nu era deloc pe acolo când s-a întâmplat chestia aia.
Street a zis că muistul era în East Side...
jefuind niște negri de pe Ashland Avenue.
Așa se zvonește pe stradă?
Problema, String, e că nu suntem pe stradă. Suntem într-un tribunal.
Onorată Instanță...
Obiecția s-a notat și va fi consemnată, dle. Levy. Continuați.
Mulțumesc.
Jurații nu vor lua în considerație ultima remarcă în care martorul a explicat...
unde l-a întâlnit ultima oară pe acuzat.
Da sau nu, dle. Little?
Înainte de împușcături, îl cunoșteai pe acuzat?
Îl știam dar nu mi-era prieten sau ceva.
Așa că nu ai fi avut probleme să îl recunoști de la o distanță moderată...
adică 20, 25 yarzi pe zi?
Nicio problemă.
Dl. Little, recunoști...
această armă anume?
Da, e arma lui Bird, calibrul 380.
- Ai mai văzut-o? - Bird umbla mereu cu ea la el.
Deci ai văzut-o înainte de ziua în chestiune.
- Și în ziua cu pricina? - Era în mâna lui Bird.
- Când l-a împușcat pe Dl. Gant? - Da, doamnă.
- Bird adoră pistoalele lucitoare. - Obiecție.
Și băiatul e prea nepăsător să le arunce după o crimă în plină zi.
Ești un muist mincinos! O să-ți smulg inima din piept!
Acuzatul să se controleze sau va fi imobilizat...
și voi goli sala de tribunal.
Ultimul răspuns al martorului va fi șters și ignorat de juriu.
Niko.
Eton e prietenul meu.
E bine să se întâlnească prietenii, nu?
Eton?
E din greacă, ce înseamnă?
Nu din greacă. Din evrit.
Da?
Pentru că pari grec, fără supărare.
Oricum...
- Ai chimicalele? - Îți pot face rost de câte vrei.
Când?
Voiam să fac ceva săptămâna asta. Dar e o problemă.
- Ce problemă? - Văr-miu Ziggy.
Are o problemă cu niște tipi din East Baltimore.
Un traficant pe nume Cheese i-a luat mașina, a ars-o...
și acum zice că-l omoară pe Zig dacă nu-l plătește.
Da, malaka, sigur. Zig a prafturit pachetul.
Așa că adu chimicalele și plătim.
Pe urmă îți plătești datoria.
2.700, nu?
Ticălosul ăsta zice că e dublu. 5.400, poți să crezi asta?
Mai întâi ia mașina...
și acum jupoaie și pielea de pe noi cu banii.
- Dacă vrei, îl ucidem. - Nu.
- Nu e nici asta. - De ce nu?
Întâi de toate, Zig a dat-o în bară. Datorează 2.700$.
Și dacă-l ucizi pe Cheese...
o să ne certăm cu oamenii lui, nu?
După vreun an...
niște negri o să-l vadă pe văr-miu ieșind din fast-food...
sau punându-și benzină pe Central Avenue, și fără întrebări îi trag un glonț în cap.
E deștept, nu? Niko, deștept.
Nu avem forța necesară să vorbim cu tipul ăsta, să îndreptăm treaba.
Speram că poate voi aveți.
Dle Little...
pot să vă întreb de ce ați acceptat să depuneți mărturie?
- I-am zis poliției ce știu. - Și ți s-a oferit ceva în schimb?
- Cum ar fi? - Ai fost arestat?
Urma să fii acuzat de vreo crimă și depunând mărturie...
poliția a fost de acord să renunțe la acuzații?
Nu e vorba de asta, omule.
De câte ori ai fost arestat ca adult, dle. Little?
Am pierdut șirul.
Dar de suficiente ori să n-o iau personal.
Posesie de arme,
posesie de arme ascunse, asalt armat...
jaf, arme mortale, posesie de arme din nou...
urmat de violarea termenilor eliberării condiționate pe acuzația de deținere de arme...
urmate de o tentativă de crimă...
și de uz de armă în comiterea de acte ilegale.
Nu a fost nicio tentativă de crimă.
Dar ce-a fost, Dle. Little?
L-am împușcat pe Mike-Mike în fund, asta e tot.
L-am aranjat să nu mai poată sta jos.
De ce l-ai împușcat în fund?
- Să zicem că am avut o neînțelegere. - Legată de ce?
Mike-Mike credea că trebuie să-și păstreze cocaina...
și banii câștigați din vânzarea ei.
Eu nu am fost de acord.
Deci jefuiești traficanți de droguri? Cu asta te ocupi.
Da, domnule.
Mergi pe străzile din Baltimore cu o armă...
luând ce vrei, când vrei...
gata să folosești violența când cererile nu îți sunt îndeplinite.
Ăsta ești tu.
Atunci de ce te-am crede?
- De ce am crede orice spui tu? - Faceți cum vreți.
Zici că nu depui mărturie împotriva acuzatului...
- pentru o înțelegere făcută cu poliția. - Așa e.
Că ești aici fiindcă vrei să spui adevărul...
despre ce-a pățit Dl. Gant în acea parcare.
Da.
Când de fapt ești exact genul de persoană care...
dacă ar simți nevoia...
ar împușca un om într-o parcare...
și pe urmă ai minți poliția, nu-i așa?
Nu am ridicat arma la niciun cetățean.
Ești amoral, nu-i așa?
Te hrănești din violența și din disperarea vânzării de droguri.
Furi de la cei care fură seva orașului nostru.
- Ești un parazit care se hrănește cu.. - Ca și tine, omule.
...cultura drogurilor... Poftim? Ce?
Eu am o armă. Tu ai o servietă.
Așa e jocul, nu?
Și cu economii...
poți să ieși cu 10% sau 20% sub cerere...
și încă să te simți competitiv.
- Chiar și pe Hamburg Street? - Absolut.
Îmi place casa de la 1501.
Deși nu-mi plăcea culoarea căzii de jacuzzi...
din dormitorul nupțial. Magenta?
- E cosmetică. - Dacă vor să vândă...
ar trebui să poată schimba culoarea.
Știu că e doar un mic aspect.
Poate ai dreptate. Ar trebui poate să mai căutăm.
Nu ar trebui să alegem chiar orice.
Și crezi că o să fie alte case la vânzare Duminica?
- Scuze, ce spuneai? - O să mai căutăm.
- Ne iei iar duminică? - Clar.
- Atunci ne vedem duminică dimineață. - Grozav.
Mulțumesc.
Ne vedem atunci.
Ești un copil, știai?
- Ce vrei? - Cina și un film.
- Oprește-te. - De ce nu?
Nu ajungem nicăieri, Jimmy.
Cina și un film, și te conduc la ușă...
și o să-mi zici samă duc naibii cum trebuia să o faci de atunci.
Ce zici să îți zic să te duci naibii chiar acum?
Pe urmă poți economisi banii pentru altcineva.
Haide, Elena. Am semnat toate nenorocitele de acte.
Mai dă-mi o șansă.
Vineri. Tu plătești bona.
- Cum a fost în DC? - Ca de obicei.
Orașul Ciocolatei, nu am fost acolo de mult timp.
Acum i se zice Orașul Dramelor.
Aceeași nebunie. Aceleași Bame.
Aceeași supă, doar reîncălzită, știi ce zic?
Dacă ai nevoie de ceva, fă rost singur.
Nu mai ajung la oamenii mei.
Dacă Stringer Bell trece de Baltimore...
cu așa ceva...
atunci avem un adevărat mister, nu-i așa?
Nicio grijă. Fără greșeli. Nimic ce s-ar putea întoarce asupra ta.
- Ești sigur de oamenii tăi? - Vărul meu de acolo...
- se ocupă de asta. - Bine.
Nu suport rahatul ăla de gogo, oricum.
Nu ai văzut nimic pe viu, atunci.
Știu un club în Oxon Hill care te-ar da pe spate.
Bine.
Dacă sunt prin preajmă.
Ce mai faci?
- Acum sunt la școala de asistente. - Asta e bine.
Lester mă presează, să știi.
O face în așa fel că nici nu te prinzi de mișcare.
Da, știu ce zici.
A zis că o să treci azi pe aici să vorbim de cluburi.
Și despre niște fete, rusoaice.
- Sau de pe-acolo. - Cele din circuit, da.
Mergi la Nightshift pe Holabird.
O prietenă lucrează acolo.
A lucrat cu niște rusoaice anul trecut vreo trei luni.
- Crezi că o să vorbească cu mine? - Doar dacă îi cer eu.
Mulțumesc, dle Detectiv.
- Mai e ceva, Dră. Nathan? - Nu, Dle Judecător.
Să facem pauză 10 minute și pe urmă să ascultăm pledoariile finale.
Am intenția de a începe ziua de mâine...
cu decizia juraților.
- Cum s-a descurcat Omar? - Nu ai văzut?
A fost așa de rău?
- Nu e nicio problemă. - Nu?
Vrea să plătești 5.400$. Pe urmă vorbiți.
- Zice "Nu, plătește doar 2.700$". - Da, am văzut ce ați vorbit.
Dar nu vei plăti 2.700$.
O să-ți iei banii pe mașina arsă.
- Da? - Da.
Pe el nu-l știm. Dar îi cunoaștem șeful.
O să stai aici bosumflat?
Știu că nu crezi că mă duc la club doar să mă uit la pizde.
Mă cunoști mai bine de atât.
- Nici nu mă uit. - Toți se uită.
- Femeile sunt lesbiene. - Cheryl, e muncă de poliție.
Și ar trebui să mă simt mai bine?
Kima iese pe teren făcând muncă de detectiv?
Toată chestia cu spitalul, recuperarea...
- toate promisiunile... - Am vorbit despre asta.
Nu, tu ai vorbit.
Nu am mai avut nimic de spus de când te-ai decis.
- Unde te duci? - Vin cu tine.
Poftim?
Cine știe? Poate văd și eu ceva să-mi placă.
Deci totul e în joc?
Sunt banii din bugetul de transport pentru grânar.
Și o obligațiune care plătește drenajul de mentenanță,
pe canalul principal.
- Dar nu și canalul? - Nu și canalul.
O să trebuiască să săpăm mai adânc.
Așa zice Frank.
După mine o să avem noroc dacă rezolvăm cu grânarul.
Oricum, am cheltuit banii și am făcut tot ce puteam.
Am angajat niște oameni, am făcut niște contribuții,
am plătit un raport de consultanță...
să mai contrabalansăm câteva din problemele legate de mediu.
Va costa, dar începem să vedem rezultate.
- Și unde găsești banii? - Am jefuit magazinele de băuturi, câte două pe săptămână.
Serios.
Biroul național ne-a ajutat puțin.
Am mai făcut câteva donații pentru niște prieteni.
Ideea e că măcar...
s-ar putea să construim grânarul până la anul...
Ceea ce înseamnă câteva sute de nave în plus pe an, cel puțin.
- Dacă. - Și e un "dacă" mare.
- Dacă polonezul ăla nenorocit... - Hei.
Fără supărare.
Dacă Krawczyk nu ne-o trage punând blocurile de locuințe ca prioritare, nu?
Nat are dreptate. Pericolul e ca Andy Kraw sau alt proiectant...
să strângă suficiente voturi în ultima clipă să nu primim banii pentru grânar.
Și ei se uită la locația aia.
Așa că toți trebuie să dea telefoane.
Aleșii noștri trebuie să știe că suntem cu ochii pe ei.
Gata cu banii. Acum să facem niște valuri, nu?
- Niște valuri. - Gata cu vorba.
Aveți treabă unii dintre voi.
- Ceilalți trebuie să se îmbete. - Beau pentru asta.
Ajutor de la biroul național? Niște donații pentru prieteni?
Ai grijă, Frank.
- Asta este? - Da.
Am primit-o de la administratorul portului.
Ce este?
Atlantic Light în ziua când containerul a fost descărcat.
Cutiile sunt containere.
Unul e descărcat și așezat pe un șasiu.
Uite ora: 10.31.
Vezi? L-au mutat pe Linia 1, Grupul 6, Rândul 3...
pe o PC la 10.37.
- RTG? - Pe o platformă cu cauciuc.
Deci mutarea a durat șase minute.
Așa ar trebui să fie, dar...
"AQQZ," ca în "zebră"...
"396594."
Șapte cifre de verificare.
E numărul containerului cu femei.
Vezi? Nu a fost introdus de supraveghetor.
Deci pentru calculator nici nu există.
Sobotka zice că se poate întâmpla când undele radio cad...
sau când un supraveghetor introduce un număr greșit.
A coborât de pe Atlantic Light la 11.26.
Și nu apare pe calculator până la 15.12.
Eu l-am găsit după încă două ore.
Deci aproape 4 ore, e pe docuri, fără să se știe de el.
Sobotka zice că aceste containere se pot pierde oricând.
Când sunt găsite, sunt reintroduse în calculator.
Îl crezi?
Nu și acum.
Ce plan ai?
Baza de date de pe calculator...
are înregistrări pentru fiecare vapor care a ancorat la Patapsco...
în ultimii doi ani.
Trebuie să verificăm și să vedem dacă și alte containere...
au mai dispărut așa.
- Să vedem dacă e un model. - Despre câte nave vorbim?
Sute.
Altfel nu am nicio șansă să închid cazul.
- Despre asta vorbesc. - Bine.
- Care e problema ta? - Niciuna.
Parcă ți-e rău sau ceva.
Nu mă pot uita la ele.
Prez, nu ai fost niciodată într-un bar de striptease?
Sigur. Dar nu cu femei.
Sigur nu o să ai probleme că vorbești cu noi?
Nu-mi pasă. Ești prietenă cu Shardene, asta contează.
Și sunt din Westport, le-am zis clar proprietarilor localului...
am fost aici de dinainte să vină ei...
și că trebuie să se asigure că voi rămâne aici după ce ei vor pleca.
- De când au venit? - În urmă cu șase luni a fost ultimul transport.
Rusoaice, cred, dar toate vorbesc la fel...
când nu pricepi o iotă, nu?
- Cine le-a adus? - Clubul plătește în plus pentru ele.
Era o femeie...
care era "matroană" și se ocupă de bani.
- Dar nu îi știu numele. - Tot rusoaică?
Era ceva... avea accent.
Parcă ieri erau numai fete din Baltimore în bar...
și în următoarea zi...
- Toate erau străine? - Cam așa ceva.
Fac atâția bani cu fetele cele noi...
că au concediat niște dansatoare care lucrau de mult.
Nu și e mine, pentru că eu am clientele serioasă.
- Dar altele... - Unde stau fetele?
Unde li se spune. Nu au venit legal, nu știu nimic.
Nu au familie.
Paznicii lor sunt mereu cu ele.
Le iau de prin ce motel dorm...
până la club și înapoi.
Le duc să mănânce sau la Rite Aid.
Stau în fața ușii camerelor când sunt la motel cu bărbații.
A încercat vreuna să fugă?
Am văzut-o pe una lovită cu o armă paralizantă...
că s-a dus pe altă stradă să mănânce.
Nici la baie nu le lasă singure.
Și dacă o văd pe vreun prea apropiată de vreun tip...
mută întreaga echipă în alt oraș.
Ca să nu fie cumva ajutate.
Intri după cântecul următor.
Sunați-mă. Trebuie să fac un ban, dragă.
Dacă ai nevoie de ceva, sună. O să te ajut dacă pot.
Îi zic lui Shardene că ai salutat-o.
Cred că se descurcă bine dacă e plecată de atâta timp.
Cred că a dat de unu' bogat.
- Ești gagica ei? - Da.
Nici eu nu aș lăsa-o pe a mea să vină aici fără mine.
Cățelele de aici nu sunt de glumă.
Treisprezece.
Aveau cam o treime din spațiul acela în spatele zidului fals.
Câteva lanterne, niște mâncare, niște apă.
O toaletă portabilă pe care o împărțeau.
Și nu aveau suficient aer.
O să programez sentința pentru a treia săptămâna din luna viitoare.
Altceva pe ziua de azi?
Onorată Instanță, clientul meu, păstrându-și rezervele necesare...
pentru a face apel, dorește să afirm inechivoc...
că indiferent de verdictul acestui juriu...
este victima unui sperjur din partea martorului acuzării.
Cerem ca data apelului să fie stabilită...
ca să poate participa integral în investigație.
O cerere de apel pentru o condamnare pe crimă de gradul întâi?
- Dle. Levy, reveniți-vă. - Onorată...
Nu numai că nu se va stabili vreo dată de apel în așteptarea sentinței...
dar din punctul meu de vedere...
raportul anterior sentinței este doar o formalitate.
Dl. Hilton a fost identificat drept vinovat de martorul acuzării...
care a depus mărturie în acest tribunal.
A făcut-o cu sânge rece, pentru bani.
Dacă raportul preliminar sentinței nu va arăta că e de fapt...
Mesia întors printre noi...
va fi sigur condamnat pe viață, fără drept la eliberare condiționată...
de un judecător din Baltimore care, macar o dată în viață...
va pleca din birou simțind că slujba lui chiar contează.
Dle. Hilton, ești întruparea lui Mesia?
- Poftim? - Ești Iisus Christos întors pe pământ?
Ne vedem la pronunțarea sentinței.
A fost bine și pentru tine?
Dle. Little, ai avut o singură șansă să scapi de închisoare...
pe acuzații foarte grave.
- Mulțumesc, doamnă. - Nu, eu mulțumesc.
A fost o adevărată plăcere.
E vremea pentru ceremonie.
Ne vedem la pârnaie, turnătorule.
O să-ți tăi gâtul de muist!
Gândește-te, Bird.
Te vei gândi la Brandon cât vei sta în închisoare?
O să ne mai vedem noi, jur! O să te spintec ca pe un câine ce ești.
Chiar l-ai văzut când a tras?
Chiar vrei să știi?
Dar e aiurea pentru că tipul a ajuns unde trebuia...
și nici măcar nu merita.
Daisy nu era cu nimic mai bună decât alte cațele, știi?
Și a făcut totul pentru ea și la sfârșit nu a contat deloc.
Fitzgerald a zis că nu sunt acte secunde în viața americanilor.
- Îți vine să crezi? - La naiba, am închis.
Ar fi bine să nu credem asta.
Spune că trecutul ramen cu noi.
Și de unde venim noi, ce facem...
cum o facem, contează.
- Asta am înțeles eu, măcar. - Continuă.
Ca la sfârșitul cărții, știi? Nave și maree și tot.
Simt ca poți să te schimbi.
Zici că ești un om nou, îți inventezi altă poveste...
dar ce-a fost înainte e cine ești cu adevărat.
Și tot ce-a fost înseamnă realitatea.
Și nu contează că vreun prost se crede diferit...
pentru că singurul lucru care te face diferit...
e ceea ce faci sau prin ce treci.
Ca toate cărțile din bibliotecă.
Se învârte printre toate cărțile alea...
dar dacă luăm una și-o deschidem, găsim paginile neatinse.
Are atâtea cărți și nu a citit niciuna.
Gatsby, era cine era, și a făcut ce-a făcut...
și pentru că nu era gata să facă povestea adevărată...
rahaturile alea l-au ajuns din urmă.
Așa cred.
Îmi pare rău, frate.
Ai terminat cu procesul?
- Bine, să o scoatem afară. - Mâine.
- Revin mâine, Diggsy. - Ai altceva de făcut azi?
Da, ultimele afaceri.
- Asta e treaba ta. - Mă retrag.
Și după ziua de azi, gata.
Vorbește când zic eu, nu înainte.
- Tovarich. - Serge, negru' meu.
- Slăbești. - La naiba.
Nu mai ai nimic.
În țara asta, supermarketurile sunt catedrale.
- Mă îngrijorezi, amice. - Ce fac oamenii tăi?
La fel, bine.
Ai vorbit cu omu' de treaba ailaltă?
Pentru că pot să țin spatele afacerii așa cum trebuie.
- Vorbim mai încolo. Acum, altă treabă. - Așa e.
Ăsta e ăla cu rabla de Camaro?
Nu era al meu, era al lu' văr-miu. Nu era așa de rablă.
Nicky e cu noi. Vărul lui...
Dar familia nu poate fi ajutată.
Cui îi spui?
Am nepoți și gineri care îmi încurcă mereu borcanele.
Și nu pot să bag un glonț în ei și să nu aud de asta de Ziua Recunoștinței.
Serios, viața e grea cu negrii ăștia agățați de mine.
Așa că ce naiba?
Nu-l plătești pe Cheese și Cheese nu mă plătește pe mine, nu?
Nu vorbesc de toți banii de pe lume.
Doar nu vrei ca Cheese să stea pe la colțuri...
să-l lase pe verișor să arate cum stă treaba, nu?
Dacă vă lasă în pace...
fiecare alb tâmpit o să-l muște de cur.
Vrem să plătim ce datorăm. 2.700.
- O să îi avem în curând. - Dar omu' tău a dublat suma.
Și a mai și ars mașina.
Valoarea acelui Camaro era de 5,100$.
Să văd dacă pricep bine.
Vrei să vii aici, după ce-ai futut un pachet...
și îmi ceri ca Cheese, fata de care ai dat-o în bară...
să-ți plătească 2.400$.
Dar poate păstra Camaro.
Cât de prieten vă e ticălosul ăsta?
Cheese n-o să se bucure să îmi dea bani înapoi...
așa că te sfătuiesc să te ții departe de el.
Ca să nu se răzbune pe văr-miu.
Mulțumesc că ai fost cinstit.
Dacă nu era Serge aici...
tu și văr'tu ați fi fost niște nemernici morți.
Am fost la Fisc, la vămi, până la Departamentul de Stat. Nimic.
E vremea, Jimmy. Ai făcut ce-ai putut, da?
Da, las-o baltă.
Asta merge la disecție de dimineață.
Jane Doe în acte.
- Nu e bine, Doc. - Și ce naiba e bine?
Las' pe Avon...
o să-ți scadă niște ani din sentință.
Fără îndoiala.
E în regulă D.
Vino și spune ce ți-a zis Levy.
Ce naiba e cu tine?
Ți-o cer eu.
Avon era băgat în treaba cu drogurile proaste.
Te vreau acasă, D.
Mi-ai cerut să duc povara asta. O duc.
- E a mea, chiar acum. - Băiete, nu mă asculți.
- Îți spun... - Mamă.
Îți amintești că stăteam pe Linden Avenue?
Îți amintești casa aia?
Aveam 6 sau 7 ani.
Mă jucam pe verandă.
Au venit niște gemeni care s-au luat de mine.
Îți amintești?
Băteam la ușă, încercând să intru...
și tu stăteai în ușă...
doar că nu mă lăsai să intru.
Mi-ai zis să mă întorc să mă bat cu ei...
indiferent dacă câștigam sau nu.
Îți aduci aminte?
- Te-au bătut măr. - Da.
Pe urmă mi-ai zis:
"Băiete, poate că eu te-am adus pe lumea asta..."
"dar tu va trebui să trăiești în ea."
Mamă, sunt încă aici.
Eu. Trebuie să mă lași să trăiesc cum vreau.
Spune-le lui Avon, Stringer, și Donette...
să mă lase în pace cu toții.
Duceți-vă naibii. Trebuie să beau ceva.
- Haide, aproape am terminat 2002. - Nu.
- Și mâine e o zi, nu? - Da.
Par însetați, un rând e din partea mea.
Dle. Sobotka, prietenul muncitorilor...
șeful jocului.
Câte voturi avem în Annapolis în seara asta, Frankie?
- Ești aici de mult? - De când aveam părul șaten.
Îi ziceam lui Chess de Benny.
- Benny cu buza de iepure? - E bună.
Benny lucra și a fost lovit de o verigă.
Bucata de oțel l-a lovit bine, dar nu a zis nimănui.
Nu până să vină aici.
Atunci Nas Mic i-a zis lui Benny să îl sune pe avocatul sindical.
- Paul Sevel? - Da.
Odihnească-se în pace.
Și Benny îl sună pe Paul.
"Am fost lovit cu o 'erigă", zice Benny.
"De un macrou?"
"Iar lucrezi la pește congelat?" zice Paul.
"Nu, 'naibii, o 'erigă".
Și trântește telefonul.
"'Ernicu e pe drum încoa".
"Zice că nu 'țelege".
Nas Mic zice "De ce ar face asta"?
"Benny nu parlește mai bine 'ersonal".
Asta e tot? S-a rezolvat cu Cheese?
Da.
Sunt 2.400$ pentru Prințesă.
Valora mai mult de atât.
Dolo. Una pentru bar, dragă.
Ai câștigat la loto?
Dacă bătrânu' poate să o facă, de ce nu pot și eu?
- Ce naiba e cu tine? - Nick, când am, am.
- N-o să trăim la nesfârșit, nu? - Următorul rând e de la mine.
- Eu plec. - Haide, Frank.
Ia verifică.
- Și asta? - Fac 22.
Pe linia Talco. Iar Horseface Pakusa lucrează pe navă.
- Atunci o să verificăm. - Îl suni pe Bunk?
Detectivul Moreland e indispus.
- Ești cu Daniels și cu ei? - Nu.
Am dus calculatorul acolo. Suntem orfani, omule.
- Orfani? - Da.
Rawls tot zice...
că dacă nu închid 14 cazuri...
să nu mai vin la secție. Și Lester.
Cum stai cu iubirea, Jimmy?
Unde e a naibii iubire?
- Ce-i cu tine, omule? - Nimic.
Nimic?
Gata, Bunk. Bird e ultima parte din afacerile vechi.
Nu mai am nimic nou.
Încercam să o identific pe aceasta...
și nici nu pot să-ți zic de ce.
Cred că era un fel de a mă preface că mai sunt polițist la omucideri.
Cui îi pasă, nu?
Elena și cu mine o să încercăm din nou.
La naiba.
M-am săturat să fac prostii, Bunk. Gata.
Haide, omule, să mergem acasă.
Bine.
Aici, rahat cu ochi.
Ce naiba ai pățit?
- Am căzut. - De câte ori?
Să mergem.
- Tată, sunt... - Hai cu mine, Zig.
Dacă voturile ies bine, portul ăsta va fi operațional primăvara viitoare.
- Mai multe nave, mai multă muncă. - Da, grozav.
- Ce naiba ai? - Ce?
Fiul meu dă foc la bancnote de 100 de dolari ca un idiot...
într-un bar plin de muncitori?
- Ce naiba e asta? - Mă amuzam și eu.
- Te amuzai? - Da, mă amuzam.
Dacă vrei să mă lovești iar, haide, fă-o.
De unde ai atâția bani? Știu că nu ai muncit.
Clar că nu.
Din cauză că tata e în sindicat. La naiba.
Senioritatea are întâietate, Zig.
- Doar așa rămâne cât de cât corect. - Știu, nu mă plâng.
Aș vrea să-ți dau mai mult. Nu crezi că vreau să-ți dau mai mult?
- Îmi dai destul. - Christoase, Zig.
Dacă o ascultam pe maică-ta, ea ar zice...
Nu e nimic.
Ar fi trebuit să mergi la școală ca frati-tu.
Tată, nu.
Vrei să știi ce-mi amintesc?
Vrei?
Îmi amintesc de tine, unchiul Jerry...
și Unchiul Walt...
când stați la masă și vorbeați de trupa cutare sau trupa cutare...
despre care e mai bun la descărcat...
care le mută mai repede, care e leneș.
- Mereu vă certați, nu? - Patru polonezi, șase opinii.
Îmi amintesc când v-ați dus să manifestați...
la Docurile Covington...
cum Jackie Taylor a fost călcat de o mașină de poliție...
în mijlocul mulțimii.
Îmi amintesc când Paceco a căzut în timpul furtunii.
Îți amintești, nu? Rick Grasu' a murit.
Ce-ți mai amintești?
Totul.
Zi-mi, Domnule "Pe vremuri"...
ce căutăm aici cu șobolanii ăștia...
la miezul nopții?
Nu știu.
Fiecare bilețel e un container care dispare...
când e descărcat.
Și când biletele galbene apar din nou...
cu încărcătura legitimă intactă și sunt reintroduse în sistem...
crezi că sunt greșeli nevinovate.
Dar cele roz și verzi, containerele acelea nu mai revin niciodată.
Nu mai apar niciodată în calculator.
Și cele roz, ca și cel cu fete moarte...
vin de la aceeași linie de transport, Talco...
și toate au același supraveghetor, tipul ăla, Thomas Pakusa...
care-și zice Horseface, el lucrează la ele.
Ai vorbit deja cu el, nu-i așa?
L-am amenințat dar nici nu a clipit.
Vrei să dai de capi? Să te reabilitezi, Detective?
Nu.
Ideea e că avem un model de operare.
Ceea ce fac ei elimină toate probele pe hârtie.
Câtă vreme pot să facă să dispară câte un camion...
și sunt zeci de feluri de a face asta, tot ce lasă în urmă...
e un semn în calculator.
Un container e descărcat de pe vapor, sclipește de câteva ori și pac...
dispare.
Ținta trebuia să fie Sobotka, nu?
Măcar pe hârtie.
Ceea ce-mi zici e că e foarte probabil...
să fie o țintă în crimele lui Bunk.
Poate ne putem uni anchetele, Locotenente.
Și să mă expun cu 14 crime deschise care poate nu vor fi niciodată rezolvate?
- Șefii nu te-ar învinui de nimic. - Nici nu s-ar bucura.
Fac tot ce pot cu echipa asta ca să înjgheb o brigadă pentru un caz major.
Dacă plec de aici cu atâtea dosare deschise, nu ar mirosi prea bine.
- Deci ce facem acum? - Clonăm calculatorul...
și supraveghem docurile tot timpul.
La naiba.
Bă, D.
Doar vin?
Nu mai beau prea mult.
Fără Jameson's?
Atunci măcar una mica cu chelnărița.
Merit și asta...
deși nu mai fac nici de-astea prea des.
- Altceva? - Îmi pare rău.
Nu știu de unde vine. A trecut un an.
- Meriți să fii furioasă. - Dar ce rost are?
Cum e la muncă?
Ce, acum vorbim de toate lucrurile din viața mea...
care te enervează?
- Băutură, femei, muncă? - Încercam să port o discuție.
- M-am retras. - Poftim?
Sunt nave, nu cadavre.
Într-o zi bună prind crabi și număr pescăruși.
- Nu e stilul tău. - Nu era stilul meu.
Nu era stilul meu nici să beau sau să golănesc.
Multe lucruri nu era în stilul meu.
Mai vreau o șansă.
Ce zici mai bine de un futai pentru drum?
- Ce mai faci? - Bine.
Dacă descarci asta, trebuie să scapi și de camion și de trailere.
Să pară un jaf, bine?
Niko.
Dacă vrei, te plătesc pe bune...
Sau Eton te poate plăti cu heroină.
En gros.
Dacă o vinzi, scoți 60.000 sau 70.000$.
Nicky, îți oferă de trei sau patru ori valoarea inițială.
Nu mă bag.
Nick, chiar de mergem la White Mike...
scoatem 30.000 sau 35.000$.
Nicky, haide, omule.
Jumătate cash, jumătate heroină.
Nicky, pot să vând pachetul, nicio problemă.
- Nu, Zig, mă ocup eu. - Nicky, nu știi...
Auzi? Am zis că mă ocup eu.
Stai acasă și uită-te la desene animate.
Lasă-mă să mă ocup eu de tot pentru amândoi, bine?
Te duci pe jos acasă sau ce?
Fato.
- Ce facem cu ziua asta? - Eu?
- Trebuie să iau băieții de la dădacă. - Super.
O să vină aici. Michael are oră de pian după-amiază.
Nicio problemă, facem ceva după aceea.
Poate mergem pe la mine, să luăm niște lucruri.
Nu vreau ca băieții să știe că ai fost aici.
O să le dea speranțe.
Așa că pleacă.
Uită-te la rahatul ăsta.
Ticăloșii nu apreciază nimic din ce li se oferă gratis.
Îl duc în spate. Poate au bandă adezivă să rezolv asta.
- D, nu-i așa? - Da.
Nu trebuie să fii aici, omule.
Ați primit ceva nou săptămâna asta?
- Da, am primit câte ceva. - Nu am văzut nimic acolo.
Bine, lasă-mă un pic.
Termin repede aici și mă duc să-ți aduc ceva.
- Bună. - Ce este?
Știu că tu mi-ai luat țigările.
- Încerci să mă păcălești? - Haide.
Ce e acolo?